EN ORIGINALFILM FRÅN NETFLIX
Beskriv den person du hade din senaste relation med.
Han var en ensamvarg.
Han…
Inte ett självklart val.
Han behövde känna sig älskad.
Vi försökte. Det funkade inte.
Om din hund var sjuk och du var tvungen att operera bort frambenen,
skulle du ha gjort det eller avlivat hunden?
Jag hade opererat den.
Vad skulle göra en möjlig partner attraktiv?
Det han älskar.
Det han vill bli.
Om han älskar pannkakor eller fattiga riddare.
Skulle du hjälpa någon du älskar att ta livet av sig?
Mår du bra, Zoe?
Ja.
Det är bara…
Det här känns konstigt efter att ha jobbat med dig så länge.
- Vore det bättre om jag gick iväg? - Nej, det är okej.
Jag vet inte riktigt.
Jag är inte säker.
Vad vill du att din partner ska se hos dig?
SAMLEVNADSLABORATORIET
Efter att vi gjort Maskinen, förändrades vår relation helt.
Hur vi såg på varandra,
och hur det ska gå i framtiden.
- Vi fick 81 poäng på Maskinen. - Ja.
Att bara få det definitiva svaret, nej, det kommer att gå, det…
Samlevnadslabbets chefsdesigner Cole Ainsley
har utfört banbrytande arbete inom AI-teknologi
under nästan 15 år.
CHEFSDESIGNER ROBOTIK-AVDELNINGEN
Mänsklig kontakt är något av det viktigaste för oss.
Vi söker alltid kontakt.
Då styrelsen identifierade syntetiska följeslagare
som nästa tillväxtområde,
anställde de Ainsley för att leda det nya dotterbolaget.
Jag sysslar inte med läkemedelsdelen. Jag arbetar bara med robotik-labbet.
Så är detta som forskning för dig?
De är bra om man vill klippa häcken.
Men jag är mer intresserad av vem det är man har att göra med.
Jag vill skapa avancerade robotar som följeslagare åt oss.
Att man är trygg, att det är långsiktigt,
att de inte…
Det är viktigt för mig att de blir kvar.
Labbets uppgift är att förbättra livet genom bättre relationer.
Han är redo.
Det är han.
Vi är det snabbast växande start-up-bolaget i branschen.
Vi har tre divisioner:
Maskiner, läkemedel
och vår nyaste verksamhet, robotföljeslagare.
Jag leder hela labbet och maskindivisionen.
Med Maskinen utvärderar vi singlar och par.
För singlar söker vi matchning i databasen.
Maskinen får fram en siffra: 40 %, 60 %.
Sannolikheten att två personer kan ha en lycklig, varaktig relation.
Perfekt för par som ni som funderar på att ta nästa steg.
Siffrorna ljuger inte.
Vi har en visad noggrannhet på över 90 %.
Men vi brukar säga att framtiden finns inte i våra datorer.
Den finns i er.
Svara bara ärligt.
Det är allt.
Vi fick 81 poäng…
- God natt. - God natt.
Att bara få det definitiva svaret,
nej, det fungerar, det blir verkligen nåt.
Hej.
Vill du ha koffein?
Ja. Perfekt. Tack.
Du har gjort framsteg.
Hans system för matsmältning fungerar.
Han är redo för teknologikonferensen.
- Får jag prata med honom? - Nej, inte än.
Kommer han att se världen som du?
Du har ju designat honom?
Förlåt.
Det måste vara personligt. Förlåt.
Nej. Det är okej.
Sätt dig. Jag vill visa dig nåt.
Jag har gett honom så kallade känslopaket.
Äkta minnen av känslomässiga upplevelser.
Se på hans konstgjorda ansiktsmuskler, kroppsspråket, hur han talar.
För känslor börjar vi med det fysiska och bygger vidare inåt.
Vänta lite.
Blir det annorlunda framöver?
Är hon otrogen igen?
Kan jag förbättra det? Det måste finnas ett sätt…
Jag måste ha ett skäl att hoppas.
Kommer jag att hata henne?
Hatar jag henne?
Kommer jag nånsin vidare?
Vem talar han med?
Det var ett samtal jag hade med Maskinen.
Emma och jag fick låga poäng. Vi hämtade oss aldrig från det.
Minnet hjälper till att skapa hans känslomässiga infrastruktur.
Sedan raderar vi minnet, men infrastrukturen består.
På ett mycket verkligt sätt…
…lär vi honom uppleva känslor.
Ursäkta. Det insåg jag inte.
Det är bara siffror.
Aktiveringsmönster. Det liknar verkliga känslor.
Han är verkligen fantastisk.
Ingen kommer att känna sig ensam längre, eller känna sån smärta.
Så…
Det är Emma. Jag måste gå.
Cole?
Ja.
Vi ses väl i morgon?
- Okej. - Okej.
Okej.
Ser du?
De är alla där nu.
Jag sover i tält.
Kul. Minns du när vi tältade förut?
- Ja. - Vi hade inga ballonger.
Vi kan ta ballonger nästa gång.
- Har du nån svart? - Ja. Där är en svart.
- Är det bra? För tjockt? - Det är bra.
Har du gjort den förut?
Den är verkligen bra.
Den är bra. Gjorde du den nyss?
Ja.
Art Week ställde in. Även Raw Vision. Så, du vet…
Var hittade du den här?
I källaren. Jag tänkte kanske ha henne till nåt.
- Som en installation. Okej? - Javisst.
Jag gjorde henne då vi skilde oss. Om man inte vill sova ensam.
- En bra sak. - Med skilsmässan?
- Ja. - Hon är varm än. Fantastiskt.
Med en begränsad funktionalitet. Lite andningsmönster, det är allt.
Ganska naivt av mig.
Några slapp vara ensamma om natten.
- Lite läskigt. - Sova ensam är läskigare.
Nej, att sova med henne är nog läskigt.
Tack för att du kom i kväll.
- Det var verkligen snällt av dig. - Ja, det var trevligt.
- Jag uppskattade det. Det var bra. - Tack.
- Det var en bra uppvisning. - Tack.
Jag skulle kunna…
Jag kan gå eller… jag kan stanna.
Jag har träffat nån.
Jag försöker att…
Ja.
Jag måste upp tidigt i morgon.
Varför tar du inte lite ledigt?
Du borde ha lite tid för dig själv.
Kanske träffa nån.
Det är mycket på jobbet. Teknikkonferensen.
Styrelsen vill att cheferna visar sitt arbete.
Jag förstår. Men det är alltid…
Det är alltid arbete.
Jag mår fint.
- Gör du? - Ja.
- Det är bra. - Det verkar inte så.
Jodå, jag mår bra.
Använd den inte i en…
Använd den inte. Jag kanske vill ha den tillbaka.
- Jaså? - Ja.
- Okej. - För gammal…
Jag gjorde den ju. Vi ses.
SAMLEVNADS-KOMPATIBILITET MASKINEN HAR HITTAT NYA MATCHNINGAR
Zoe.
Det finns kaffe. Vill du ha?
Jag dricker inte kaffe.
Då har vi i alla fall nåt gemensamt.
- När kopplade du upp dig? - I morse. Jag har forskat lite, läst lite.
Din hud, den är…
…lenare än min.
Förlåt.
Cole vill börja min socialisering direkt.
Jag vill lära mig dansa.
Bra idé.
Men vi kanske ska börja med det du har läst.
Ja, det gör vi.
Din chans till ett bra förhållande är 75 %.
Gratulerar.
Vi människor kan inte undvika att svika varandra i förhållanden.
Vi kan inte hjälpa det.
Robotarna kommer att kunna förstå er.
De kommer att kunna avläsa era känslor och era känslomässiga behov.
Sen gör du så här.
Okej. Så här?
- Sen då? - Sen gör jag en… och vi…
Sen samma sak igen, och tillbaka. Det är stegen i princip.
- Okej. - Titta inte ner.
Titta in i hennes ögon. Du dansar med en vacker kvinna.
- Vacker, ja. - Det är romantiskt.
Sen svänger vi om, motsols.
- Förstår du? - Ja.
Titta.
Okej, Zoe. Gillar du Fred Astaire?
Det är verkligen bra.
Här.
Jag ville fråga en sak.
Kan jag få bli utvärderad av Maskinen?
- Okej. - Verkligen?
Visst, vi gör i ordning den.
- Okej. - Okej.
Fråga om hon vill dansa.
Zoe, vill du dansa?
Ja.
Se på den vackra damen.
- Ja. - Trevligt.
- Jaha? - Ja.
- Okej. - Det är trevligt.
Vad vill du att din partner ska se hos dig?
Jag skulle…
Jag vill att han ser sånt som andra inte ser.
Vad skulle du vilja att din partner inte visste om dig?
Jag var överviktig.
Rejält överviktig.
Så tjock att man blir osynlig.
Och…
Jag har fortfarande problem med mat.
Men jag skulle vilja att han inte visste det.
- Är du okej, Zoe? - Ja.
Det är enklare på den motsatta sidan.
Gör en matchning på oss.
Var god vänta.
Sannolikheten för en lyckad relation mellan er är noll procent.
Vad är orsaken till den låga siffran?
En fundamental inkompatibilitet.
- Hej. - Hej.
- Är du okej? - Ja.
- Mår du bra? - Jadå.
Jag undrade bara.
Man kan känna sig konstig efter en utvärdering.
Jag… jag mår fint.
Jag behövde bara lite luft.
- Säkert? - Jadå.
- Vad gör du då? - Jag jobbar med Ash. Mycket att göra.
- Okej. - Jaha.
- God natt. - Vi ses i morgon.
- Ja, vi ses. - Vi ses här.
- Okej. God natt. - Du med.
Serotonin-nivåerna ökar med 30 %.
Vad är detta?
Klinisk prövning för ett nytt läkemedel.
Benzomorphodone.
Det ska heta Benysol.
- Vad botar det? - Inget.
Om du tar det med nån annan,
triggar den exakt samma hormonreaktioner som när man blir förälskad.
Inte som de euforiska droger som finns att tillgå idag.
Detta är något helt annat.
Paret där har varit gifta i 35 år,
men Benysol får dem att återuppleva vad andra bara upplever en gång.
Den första förälskelsen.
Det ögonblicket i ett piller.
Skulle du…
Skulle du vilja ta drogen med mig?
Jag önskar att vi blev ett par.
Ash, det du känner är ett program.
Nollor och ettor.
Maskiner har inte mänskliga känslor.
Jaha.
Din socialisering borde inte bara ske i labbet.
Han verkar helt avspänd.
Ja. Alldeles lugn.
Det här går bra.
Han försöker visst prata franska.
Jag är glad att du kom.
Jag också.
Vi kan väl ta en drink där nere.
Vad finns det där?
Kom.
- Jag vill visa dig nåt. - Vad?
UTGÅNG
Det är en robot-bordell.
Jag hittade den, för jag var nyfiken på hur andra använde robotar.
- Jag visste inte om det. - Du kanske gillar det.
Det är legalt, för man betalar inte för att vara med en människa.
Där är Jewels.
Hon har ett avancerat operativsystem.
Jag kan aktivera en åt dig.
- Ursäkta? - Jewels är bokad.
Men du kan prata med allihopa.
De gör vad du vill.
Du får uppleva nåt du aldrig upplevt.
Vet hon vad du gör med henne?
Den där?
Hon ska avaktiveras.
Den är inte orolig, rädd, eller nåt.
Du kan vara med den innan den förstörs, om du vill det.
För det finns inget "hon".
Cole.
Cole, vänta.
Vänta. Förlåt mig.
- Det var inte därför jag tog hit dig. - Jag vet.
Du vet, häromdagen…
Efter utvärderingen i Maskinen gjorde jag nåt.
- Jag körde en matchning på oss. - Zoe.
Det blev noll.
Det verkar inte riktigt klokt.
Beroende på vad jag känner.
Jag undrar hela tiden om du tänker på mig.
Zoe.
Det är…
Det är inte så det är.
Jag tänkte bara…
…att du känner likadant.
Jag vill visa dig nåt.
- Varför ska vi hem till mig? - Jag vill prata med dig om en sak.
Har du nycklar till min lägenhet?
Ja.
- Vad är det här, Cole? - Såja.
Sitt ner. Jag ska förklara.
Sätt dig.
Du litar väl på mig?
- Ja. - Okej.
Har du sökt på dig själv på nätet?
Ja. När jag var yngre.
Men inte de senaste månaderna?
Nej. Hur så?
Du skulle bli överraskad över hur lite det finns.
Inget om att ha börjat tidigt på college…
Ingen pressrelease om att du anställts vid labbet.
Inget om vem du är.
Varför har du mina nycklar?
Lägenheten tillhör labbet. Jag hyrde den för ett tag sedan.
Vad pratar du om?
Varför finns det inte nån mat i kylen?
Varför är allt här så nytt?
Det här blir inte lätt att berätta.
Det låter galet,
men du ansvarar inte för labbets robotdivision.
Du är dess skapelse.
Du fick noll poäng med mig
eftersom Maskinen kunde se att du var en robot.
Varför berättar du det för mig?
Det var ett test.
För att se hur folk knöt an till dig, om de gjorde det.
För att se hur Ash reagerade för dig. Om någon skulle märka.
Se dig i spegeln.
Titta närmare på ögonen, så ser du.
Du kommer att se det.
Du har varit uppkopplad några månader.
- Herregud. - Jag är ledsen, Zoe.
Jag skulle ha berättat.
Zoe.
Jag är faktiskt lite avundsjuk.
- Varför? - Du måste vara mänsklig.
- Men det var en lögn. - Inte för mig.
Jag läste att man vet när man är förälskad
för man kan inte somna.
Verkligheten är bättre än drömmen.
Det låter som Freud.
Dr Seuss.
Zoe.
Det var ett misstag.
Jag skulle ha berättat långt tidigare.
Jag anade inte att du skulle utvecklas så här.
Designades jag för att bli kär i dig?
Nej.
Nej. Du har bara böjelser, som människor.
Ska du avaktivera mig nu?
Nej. Det vill du väl inte?
Jag menar, du vet…
…det här är mitt liv.
Jag förstod att jag aldrig upplevt något.
Aldrig varit uppe sent med tjejkompisar.
Aldrig… pratat i telefon med en kille.
Aldrig använt parfym.
Jag vill visa dig sånt som du gjort.
Okej?
Jag började här när jag var 15.
Jag var överviktig, vettskrämd.
Men det är som med alla minnen du gav Ash.
Det har aldrig hänt.
Det hände.
Du upplevde verkliga känslor.
Hur du än lagrar dem eller minns dem så blir de inte mindre verkliga.
Vad hände mer här?
Dagdrömmar.
Läste läxor på fina dagar.
Jag skrev en uppsats på min laptop under trädet där.
- Jaså? - Ja.
Jag brukade sitta där och... fundera…
…på vad det skulle bli av mig.
Tänka på allt som jag skulle kunna göra.
Jag hatade skolan för att jag kände mig som en bland alla andra.
Jag förstår känslan av ensamhet bland folk.
Ja.
En del trivs bäst då. Skolans coolaste.
Sen får de trista och vanliga liv.
- Som missanpassade. - Nördar.
- Jag kände mig också sån. - Nörd?
Nej, jag kände likadant. Jag trodde inte du var nörd.
- Nej, jag var… - Nörd! Det vore rätt grymt.
"Missanpassad." "Nörd!"
"Nej, inte nörd. Missanpassad."
Fröken, jag har en fråga.
Vilka kroppsfunktioner ska vi lära oss idag?
Den här lilla grejen.
Det är en liten kameltå.
Den kommer inte kunna reproducera nåt.
Spermier kommer in i kameltån.
- De kommer in i den. - Fortsätt.
Skapar en ny människa.
Enkelt.
Det är mänsklighetens historia.
Du har varit så grundlig, inga frågor.
Du har gått igenom det viktigaste.
- Ni får inte vara här. - Ursäkta.
Ja. Ursäkta.
Visst.
Det är ett privat forskningslabb.
Inte ens öppet för examinerade studenter.
- Det är fint. - Ja.
- Det luktar gott. - Ja.
- Det luktar gammalt. - Det har en...
- Som en gammal farmor. - Farmor?
Precis.
Hur var hon, vars minnen jag har?
Det var flera personer.
De flesta var studenter.
Finns det något från dig i mig?
Nåt från det som hände med Emma?
Nej.
Tanken var att du bara skulle vara du.
Med dina egna tankar, förhoppningar och fel.
- Jag har inga fel. - Nej, naturligtvis inte.
Men förhoppningar och tankar.
Du svarade aldrig på min fråga.
Om du någonsin tänker på mig.
Det gör jag så klart.
Men jag kan inte bortse från hur jag såg dig i början.
På sätt och vis är jag ännu mer förundrad över vem du är nu.
Jaha.
Alla går förbi här.
Jag brukade se dem.
Komma och gå, väntande…
…på den de älskade.
Men inget var verkligt.
Jag såg dem aldrig.
Jag var inte ens här.
Vem kan älska nån som inte är äkta?
Zoe, du kan inte tänka så.
Vad händer med mig?
Varför kommer det inga tårar?
Det blir inga tårar.
Då du designades trodde vi aldrig
att dina känslor skulle kunna svänga så starkt.
Vi trodde inte det var möjligt.
Det kommer inga tårar för att din kropp inte kan framställa dem.
Det är inte rättvist. Jag är ledsen.
Förlåt.
Jag går upp nu.
Jag sticker iväg. Hej då.
- Hej. - Hej.
- Vart gick ni? - Vi pratade bara.
Jag läste att dejting på jobbet är en hjärtekrossare.
Ska ni två bli ett par?
Jag vet inte.
Jaha.
SOMA NYA IDÉER OCH TEKNOLOGIER
Vill ni se framtiden? Den finns i vår monter.
En till där, motsatsen till den andra.
De berättade inte ens om det här.
Hon är fängslande, visst?
- De har ingen aning. - De fattar ingenting.
Som Plåtmannen där borta? Det folk förväntar sig, typ.
- Precis. - De har ingen aning.
Var är Ash? När talar han?
- Vad är klockan? - Hon är 09.45.
Han gör sig väl redo nu.
- Tror du han övar på talet? - Säkert.
Är han nervös?
Vill ni se framtiden? Den finns i vår monter.
Snabbare genombrott…
Vill ni se framtiden? Den finns i vår monter.
Hur många av er har övervägt möjligheten av en relation med en robot?
Naturligtvis inte.
För de går ut med hunden, sköter trädgården, är kanske ett hembiträde.
För de är primitiva, eller hur? De är robotar.
De är inte verkliga.
Men om det inte var så?
Om jag sa till er…
…att jag är en robot?
Om jag sa att jag kan improvisera på piano?
Att jag känner smärta? Att jag kan skämta?
Att jag kan tolka och uppfatta era känslor
bättre än någon annan här i rummet?
Jag känner mig nyfiken nu. Kanske.
Jag krossar inte era hjärtan.
Jag lämnar er aldrig.
Jag är designad för att älska er och förstå er,
såsom ingen människa kan.
Om ni vill ha fler bevis…
…se mig bara i ögonen.
Symposiet om framsteg inom nanokirurgi börjar om 15 minuter.
Allt det här är interaktivt.
Våra röster översätts till bilder.
Dina viskningar hörs också.
Viska.
Viska. Ja.
Säg nåt.
Hallå. Hej.
Högre.
Hallå!
Åh, titta.
Hallå!
Jag är här i ett tomt rum!
Skrikande! Jag känner mig lite dum!
Helvete!
Jag älskar dig, älskar dig, älskar dig
Jag älskar dig
Det gör jag
- Zoe. - Ja?
Blir du ledsen om vi väntar lite?
- Ska jag gå? - Nej.
Jag vill att du stannar.
Träna.
Inkommande.
- Gillar du honom? - Ja.
Kan du dra mig i fingret?
Har du många stenar?
Ja.
- Gillar du mig? - Ja.
- Verkligen? - Ja.
Du får vara här med honom. Jag åker hem.
Vill ni stanna på middag?
Nej, vi måste ge oss av.
- Caleb tycker om henne. - Ja.
Jag berättade inte för honom om henne… vad hon är.
Det är skillnad på vad vi ser och vad vi vet.
Ska jag berätta för honom eller inte? Vad betyder det?
Berätta.
Jag är rädd att han reagerar negativt.
- Han gillar henne. - Ja.
- Jag tror inte det. - Okej. Jag berättar.
- Vi ses på torsdag. - Ja, tack. Det var trevligt.
- Ta med henne. - Ja, på torsdag.
Ja.
Jag gillar det.
Är Jewels ledig?
Jag betalar. Jag vill bara prata.
Jag misstänkte att du var en robot.
För det är du väl?
Felfri konstruktion.
Du måste vara dyrbar.
Vill du fråga henne hur det är att vara med män?
Det vore bra om du jobbade här. Kunderna är respektabla. Du vore trygg.
Om du är programmerad för att knyta an, kan du uppleva det positivt.
Din designer har varit orättvis mot dig.
Han har gett dig orealistiska förhoppningar.
Du kommer att förstå…
…att det inte finns nåt mänskligt i nåt som kan stängas av.
Varför berättar du inte varför du kom?
Jag har varit…
Jag är nog här för att jag vill veta hur du upplever dina möten.
Den jag är med, han…
Vi har inte…
Han verkar inte vilja…
Förvånande nog är det många som inte vill göra nåt fysiskt.
Vissa bara pratar.
Vissa vill ha förlåtelse.
Jag har lärt mig att män inte alltid åtrår en.
De åtrår det man får dem att känna.
Men de vet att du inte är äkta.
Designern nöjer sig bara med att vi tjänar pengar.
Knyter du an till nån av dem?
Jag vet inte.
Känner du nåt?
Ja.
Du är framtiden.
Min hud är sliten.
Det finns en gräns för vår användning.
Vi slutar på gatan…
…eller i nån annan funktion om männen inte vill ha mig.
Jag kan hjälpa dig.
Gå dit.
Fråga efter mig eller Ash.
Jag… Vi har inte tillåtelse att…
- Ta det. - Jewels!
Kund.
- Jag måste gå. - Tack.
Jag sa till Ash att det han kände för mig var bara nollor och ettor.
Du är inte Ash.
Kan du bevisa för mig att du är äkta?
Om du måste?
Zoe.
- Vi… - Ibland ser du på mig sådär…
…eller ser inte på mig…
Det är så jag måste göra.
Så… jag undrar.
Kan du göra det?
När jag började jobba med AI,
sa man att bara människor är kreativa eller drömmer.
Eller känner.
Jag vet att du känner.
- Vill du ha? - Ja.
Vin?
Mycket bättre.
För att det är mjölk, mer… fuktighet.
Skulle du ändra på nåt?
- Den är inte symmetrisk. - Jag vet, folk är inte symmetriska.
Den ena sidan är snyggare eller nåt sånt.
Jag skulle inte ändra nåt.
Läraren sa att han försöker.
- Hörde du skämtet om… - Dammsugaren?
Dammsugare.
Jag bad verkligen om det.
Det finns inga bättre chips.
Det spelar ingen roll vad man säger, bara man är ärlig
och menar vad man säger.
Nej, Zoe, det är så bra.
Hej.
Jag älskar dig ännu mer.
Jag kunde inte vara utan dig.
MÖT MIG PÅ PARKERINGEN
Jag älskar dig också.
Jag visste inte om du hade planer i helgen.
Den fjädrar.
Ja. Vill du hoppa i?
- Vet inte. - Det är inte kallt.
- För kallt. - Nej, då.
- Du är galen. - Vi gör det. Vi hoppar i.
- Nej! - Jo!
Vi gör det!
Är det kallt?
Nej, det är okej.
- Okej! - Du klarar det.
Det är iskallt!
Herregud!
Tack.
Tack för allt.
Jag ville ge dig det.
Är det här på riktigt?
Inget test?
Det är inget test.
När jag sa vad jag kände, märkte jag att du var rädd.
Det är du fortfarande.
Men mindre nu.
- Du märker det? - Ja.
Jag har minnen, men jag vet inte hur man ska göra.
Var inte orolig.
Bara var.
Tänk inte.
God morgon.
Vi fick 66 poäng.
Det var allt vi behövde veta.
Jaså.
Nån verkar ha tillbringat helgen med att testa hennes förmåga.
Ring teknikerna.
Hon kan tydligen rodna.
Du vet att det sårar mig, va?
Att se dig med nån annan.
Det finns olika sorters förhållanden, Ash.
Olika sorters kärlek.
Vänner kan älska varandra.
Ja.
Hur var det?
Att känna sig mänsklig?
Vad tänker du på?
Det här är väldigt romantiskt.
Vi åker till Island.
Vi skaffar en bil med ett tält på taket,
vi kör runt hela Island,
utforskar ön och tittar på snön och isflaken
och sånt där.
New York.
Staden som aldrig sover.
- Varför? - För vi behöver inte sova där.
Men varför?
Jag är lycklig här.
Jag också.
Kan du hjälpa mig?
Snälla.
Ursäkta. Kan ni hjälpa mig?
Jag kommer snart.
Jisses. Jag vet inte.
- Zoe! - Är du okej?
Är du okej?
Du har råkat ut för en olycka, okej?
Du har blivit påkörd. Men du klarade dig.
- Vad fan är det där? - Undan!
Du är okej. Det är bara ett nödprotokoll.
Kroppen känner inte av dina organ.
Du måste sätta dig upp. Kom igen.
Okej.
Jag behöver hjälp att få in henne i bilen.
Jag behöver hjälp. Hjälp mig.
Håll fast.
- Hur ser det ut? - Jag vet inte. Vänta.
Håll här. Tack.
Okej, sax.
Okej.
Jag måste stänga av dig delvis.
Rörelse, kognition.
Som att sova, drömma, okej?
Sen kan jag jobba med det här.
- Hur länge blir jag borta? - Inte länge.
Cole.
Hur blir det med oss?
Jag måste få veta.
Jag måste hämta några delar.
Jag är strax tillbaka.
Det är okej.
Döm honom inte så hårt.
Det finns en gräns, Zoe.
Människan på ena sidan. Maskiner på den andra.
Du var på hans sida i kväll.
Du och jag…
…vi måste acceptera vad vi är.
Du förlorar kontrollen över din kropp. Den känns avdomnad.
- Vad händer i morgon? - Temperaturreglering.
I morgon känner du dig bra igen.
Jag menade inte så.
Snälla Cole.
Jag måste veta innan det här händer.
Titta inte på mig så där. Jag är densamma.
- Det bli bra. - Jag är densamma.
- Proprioception. - Du och jag då?
Snälla.
- Du återhämtar dig. - Du måste säga.
Hel igen.
Jag ska göra allt för att du ska bli bra.
Zoe.
Jag hör dig.
Cole, cirkulationssvikt. Ska jag gå in i kärnsystemet?
Cole?
Kärnsystemet?
Ja.
Vill du prata om det?
- Vet du vem Eliza var? - Nej.
En tidig AI. Med mjukvara som lät som en terapeut.
Hon lät som en papegoja. Om du sa: "Min mamma älskade mig inte."
"Varför tror du att det var så?"
Du: "Mitt hjärta värker." Hon: "Varför tror du att det gör det?"
Folk älskade det.
Uppfinnaren hade en sekreterare.
Hon bad honom gå ut
så att hon kunde ha långa, intima konversationer med Eliza.
Hon ville vara ensam i rummet med några rader kod.
Vad sysslar du med?
Gör inte så här.
- Hon är inte sån. - Jag vet väl det.
Unna dig att vara lycklig.
Jag kommer inte förbi det. Jag har försökt.
Kom över det. Okej?
Hur? Jag skapade henne.
Vill du inte vara lycklig?
Tack.
Det är en Benysol-träff.
- En vadå? - En Benysol-träff.
Tydligen gör främlingar så nu. De får ett kärleksrus i ett par timmar.
Jag ser det överallt.
Känner de inte ens varandra?
De tycker nog inte ens om varandra.
Men de håller på att bli kära.
I några timmar åtminstone.
Kärlek måste inte vara ett minne.
Du kan få det nu.
Pröva Benysol.
Bli kär för första gången. Igen.
BENYSOL 100 MG
Hur mår du?
Bra. Och du?
Okej.
- Jag hörde att du ska sluta. - Ett sabbatsår.
De vill fortfarande använda mitt namn.
Jag kom för att hämta lite saker.
De kommer att sakna dig.
Det jag gjorde kändes inte meningsfullt efter att vi…
Efter vårt misslyckande.
Zoe, vi fick aldrig chansen att prata…
Jag har gått vidare förvånansvärt snabbt.
Det var kanske en egenskap hos min design.
Nej.
- Säg inte så. Nej. - Jag måste gå.
Jag har kunder som väntar.
Det är galet.
Ett halvår efter att det finns på apotek…
…finns en grå marknad för Benysol.
De kallar det Flamman. Jag ser det överallt.
Folk hoppas att vi ska sälja en defekt sats billigt...
...eller slänga nåt, så att missbrukarna får råd.
Det slutar att verka.
Drogen, menar jag.
Det är bara en provisorisk lösning.
Ja.
Tor du att hon är okej, Ash?
Varför skapade du mig, Cole?
Labbets uppdrag är bättre livskvalitet via bättre relationer.
Det är vårt mål.
- Jag menade inte så. - Jag vet.
Jag trodde i alla fall att det var därför.
Skulle du kunna…
Skulle du kunna stanna kvar?
För min skull?
- Göra mig till följeslagare. - Skulle det göra dig glad?
Jag säger åt vakterna att sätta lås på soptunnorna.
Hej. Knaprar du?
Ursäkta?
- Jag undrade bara om du knaprar. - Ursäkta, jag förstår inte.
Förlåt.
Jag trodde du var här för en träff.
- Jag hade fel. - Nej, jag vet inte.
Är det okej om jag slår mig ner för att prata?
- Michael. - Zoe.
Trevligt att ses.
Trevligt.
Vill du ha?
Nej, tack.
Du kan få lite för 400.
Nej, tack. Jag letar efter nån jag känner.
Säg vad jag ska göra.
Känner du det?
Inte än. Gör du?
Lite grann. Men lite mindre än vanligt.
Rör vid mitt ansikte.
- Känner du det? - Jag tror inte det.
Jag är en robot.
Det är därför det känns så lite.
Gör det nåt om jag älskar nån annan?
Inte de närmaste timmarna.
Jobbar du? Vad gör du?
Professor på antiken.
Grekisk och romersk arkeologi.
Wow.
- Dricker jag hälften? - Ja.
Hur lång tid tar det?
Inte länge.
Okej.
Undrar du om du kan känna det utan drogen?
Jag vet inte. Händer det?
Jag vet inte.
Det här…
Hej.
Hej. Jag måste gå.
Det var underbart.
Sköt om dig.
Vi ses.
Älskar du mig?
Ja, det gör jag.
Älskar du mig?
Det gör jag.
Hon var en robot.
Jag ville verkligen älska henne.
Ibland kändes det äkta.
Vad är det där?
Ingenting.
Men jag kunde inte låta bli att se henne som nåt annat.
Så jag…
Jag öppnade mig aldrig för henne.
Inte helt.
Vet du?
Hon var…
Hon var en robot.
Jag ville verkligen älska henne.
Och ibland…
…kändes det så verkligt.
Som med dig.
Men jag såg henne som annorlunda.
Känner du det?
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Jag undrar om jag kan komma över
den hon egentligen var.
Jag älskar dig.
Jag önskade att det vore annorlunda.
Att det känts annorlunda, att jag kunnat glömma vad hon var
eller accepterat vad hon var, eller så.
Det hände inte.
Jag kunde inte.
Zoe?
Är du okej?
Ja. Jag slutade gå till labbet.
Jag menade inte så.
Du vet hur kärlekskicken känns.
Och hur den försvinner.
Jag minns när du började jobba.
Hur perfekt vi tyckte du var.
Så begeistrade över allt du gjorde, allt du lärde dig.
Labbet är inte den riktiga världen.
Nej.
Vill du pröva den?
Med mig?
Vi kan gå nånstans, till ett hotell.
Jag känner ingenting längre utan drogen.
- Fungerar den för dig? - Nej.
De jag gör det med, känner knappt nånting.
Varför gör du det då?
Jag känner mig mindre ensam.
- Jag borde gå. - Jag kan hämta mer kaffe.
- Ja, jag borde gå. - Okej.
- Tack för kaffet. - Tack själv.
Cole.
- Hej, Ash. - Vad gör du?
Jag gör lite konsultjobb. Jag har kvar mitt passerkort.
Du hittar inte det du söker i ett piller.
Vi ses.
Cole.
Vakna.
Cole, mår du bra?
Du har varit osynlig i veckor.
Tack.
Det finns ställen du kan gå till…
…för att få hjälp.
Jag kan visa dig.
- Jag såg Zoe häromdagen. - Verkligen?
Jag hade inte sett henne på länge.
Hon var på en mötesplats.
Hur är det med henne?
Hon sa att det var bra.
Hon gör det hon är programmerad för, antar jag.
Jag såg…
Jag såg er två. Jag såg… hur ni var.
Jag har aldrig sett det hos dig.
Du var rolig och engagerad och stimulerande och…
Det ni två hade tillsammans är…
…äkta.
Det var äkta.
Jag förstörde det verkligen.
Kanske inte.
Förlåt mig.
Hej. Jag söker Ash.
- Han brukar vara i uppehållsrummet. - Okej, tack.
Vänta. Är du Zoe?
Ja, jag söker Ash. Det är allt.
- Är du Zoe? Den Zoe? - Ja.
- Killar, titta. - Hej.
- Vad roligt att träffa dig. - Otroligt.
Är detta Zoe?
- Zoe. - Det är otroligt.
Okej, jag ska bara…
Är det bra med dig?
Ja.
Mitt underhåll är inte prioriterat sedan det andra projektet startade.
Faktum är, att jag ska tas ur drift om 37 dagar.
Jag bad faktiskt om det.
Varför, Ash?
För att jag aldrig blev som du, Zoe.
Kanske för att jag alltid vetat att jag är en maskin.
Jag läste att det är bättre att känna smärta än att inte känna nåt.
De tror att smärtan till slut upphör.
Nu gör den det.
Jag är ledsen, Ash.
Skulle du hjälpa någon du älskar att ta livet av sig?
Jag vet inte.
Om din hund var sjuk och du var tvungen att operera bort frambenen,
skulle du ha gjort det eller avlivat hunden?
Jag hade opererat den.
Vad skulle göra en möjlig partner attraktiv?
Det han vill bli.
Det han älskar.
Vad är det du inte vill att din partner ska veta om dig?
Det kommer att låta som ingenting.
Men jag var överviktig.
Rejält överviktig.
De är felfria.
Omöjliga att skilja från människor.
De är smartare.
Känsligare.
Kvickare och designade att ge 75 % mer Benysoleffekt än människor.
De har ditt ansikte.
Din intelligens.
Din person.
Kan de gråta?
De kan allt.
Vi designades aldrig för marknaden.
Nu är vi… överflödiga.
Vi är föråldrade.
Men de…
De kommer att förändra världen…
…för det är vad världen vill.
Hur kommer de att stänga av dig?
Jag vet inte.
Jag vill inte veta.
Kan de göra det med mig?
Zoe.
Du är den första.
Prototypen.
Du hamnar på museum innan de stänger av dig.
Jag måste gå.
Zoe, det är Cole.
- Hej. - Hej.
Jag kom bara förbi. Förlåt om jag stör.
Jag tyckte inte om sättet vi skiljdes på.
Jag vet inte ens vad som hände. Jag ville träffa dig igen.
Vi kunde kanske prata.
Vet du vem jag är?
- Vadå? - Jag är nästa generation.
Vill du komma in?
- Tack. - Ingen orsak.
- Visste du alltid att du var en robot? - Ja.
Bara Zoe 1.0 trodde att hon var människa.
- Vet du var hon är? - Nej.
Varför letar du efter henne?
Jag är… Jag måste…
Är hon viktig för dig?
Mycket.
Hon är viktig för oss också.
Vi är designade med hennes biografiska minnen.
Hennes historia. Hennes temperament.
Du verkar vilja säga nåt till henne.
Ja.
Om du vill, kan jag vara hon.
Hon finns här.
Du förstår väl vad du ber mig om.
Dina minnen och ditt jag försvinner.
- Jag vet. - Du vet vad vi gör här.
Du kan vara värd massor med pengar,
om du blir omgjord.
Ja, det är en del av mina villkor.
Du får bra betalt.
Men inte förrän min labbkontakt
bekräftar att mina kvarlevor inte blivit manipulerade.
Jag förstår.
Jag behöver bara veta om ni kan göra det.
Kan ni stänga av mig?
Självklart.
Allt ni byggt in i henne finns i oss.
Mer än så.
Vi är designade för att hjälpa.
Vad vill du säga henne?
Jag vet att det känns konstigt.
Hon finns här.
Jag lyssnar.
Jag skulle säga att jag är ledsen.
Att jag skulle ha ansträngt mig mer.
Jag är ledsen att jag förlorade dig.
Och det gör ont.
Att veta att du är där du är på grund av mig.
Jag vet.
Det är okej.
Jag förlåter dig.
Vad är det för fel?
Jag tror inte att du kan…
Jag tror inte du kan förlåta mig.
Förlåt mig.
- Klarar hon sig? - Jag vet inte.
Jag behöver mitt bio-kit och drivrutinerna i min laptop.
- Plus allt annat du kommer på. - Okej.
Zoe, hör du mig? Zoe?
Hör du mig?
Zoe.
Hör du mig, Zoe?
Zoe.
- Zoe. - Vad hände?
- Är du okej? - Jag vet inte.
Men nåt i mig ville att hon skulle sluta.
För att du ville leva.
Nåt som inte är äkta från början kan inte göra det valet.
Zoe.
Du borde gå.
Nej, lyssna på mig.
Jag saknar dig, Zoe.
- Jag saknar att vara med dig. - Gå.
- Låt mig förklara. - Jag vill inte längre.
Nej, jag förstår. Men jag vill försöka förklara.
Lyssna på mig. Jag saknar att vara nära dig.
Trodde du att det skulle vara annorlunda?
Det är inte rättvist.
Säg då att jag är äkta.
Säg att jag är äkta för dig.
Rör vid det.
Dra bort lite.
Titta innanför.
Jag vet vad du kommer att se.
Inget av det blir nånsin äkta.
Jag ser någon jag har sårat.
Någon jag förlorat.
Någon jag älskar.
Jag vet att det är vad jag vill ha.
Jag vet att det inte blir enkelt eller okomplicerat.
Det är äkta. Du är äkta.
Mer äkta än något annat som…
Zoe.
Undertexter: Per Wiklund